Ši, jubiliejinė, autoriaus 70-ečio paroda skirta laivams, gal sakykime plačiau – laivininkystei. Sutikite, netikėta. Tiesa, Vilius Biskis sovietmečiu tarnavo laivyne. Aišku, sovietinė kariuomenė ne ta vieta, kur subujotų meilė jūrai ir laivams, bet tarp kvailų lozungų ir nuvalkiotų šūkių, kažkas jaunuolio sieloje liko. Sako, yra įrodymų, kad laivai egzistavo prieš daugiau nei 7000 metų. Jie nuo seno buvo reikalingi žvejybai, prekybai, karams, naujų žemių paieškoms. XVII amžiuje buriavimu imama domėtis ir kaip pramoga ar sportu. Pradėti kurti ir laivų modeliai, kurie žmonijos istorijoje buvo naudojami įvairioms reikmėms: apeigose, kaip įkapės, namų apyvokos daiktai, žaislai ir galiausiai – meno dirbiniai, ką pratęsia ir šiaulietis skulptorius. Pirmieji modeliai daryti iš medžio, molio, dramblio kaulo, švino ir kitų medžiagų, kurias bei dar daugiau savo kūriniuose naudoja ir Vilius Biskis. Viduramžiais laivų modeliai kabinti bažnyčiose, siekiant apsaugoti laivą ir įgulą nuo nelaimių jūroje, gimė jūrininkų ir laivų savininkų paprotys šalia šventųjų paveikslų kabinti laivus-votus. Laivų modeliavimas paskatino savitą meną, kurio egzemplioriai labai vertinami. Viliaus Biskio laivuose išgautas linijos plastiškumas jam tampa svarbiausia priemone. Iš skulptūrų veik niekad nedingsta šventiškumo, paslaptingumo ir ekscentriškumo tema. Pagalvoji, jog gal ir gerai – Viliaus kūrinius pagal tai atskirsi. Dauguma jo kartos skulptorių ėmė ieškoti bjaurasties temų ir tai tapo madinga „estetika“. Čia Viliaus Biskio ir jo kolegų kūrybiniai keliai išsiskyrė.
Kas dar būdinga Viliaus Biskio kūrybai? Gesto išraiškingumas. O tai, kaip ir spalvų pojūtis tapyboje. Viliaus Biskio gyvenimo tikslas – kūryba. Gal toks kūrėjo užsidegimas ir leido būti produktyviam, rengti parodas.
Žavi ir netikėtos formos. Regi, kad Vilius Biskis – nuotaikos skulptorius. Tiesa, jo nuotaika veik visada gera. Beveik visada. Kartais skulptorius apsistoja ties kokia nors detale, epizodu, bet dažniausiai viskas susilieja judesyje. Skulptorių Vilių Biskį reikėtų priskirti kūrėjų grupei, kurie gyvena triukšmingą, bohemišką gyvenimą – čia klajoja laumės, liejasi raudonas vynas, šviečia saulė, žydi gėlės. Gal buvo ir taip, bet dažniausiai Vilius mėgsta ramumą, tylų buvimą kamputyje, nes tik tada, anot jo, gimsta brandūs kūriniai. Todėl be šios kūrėjo Šiaulių dailės gyvenimas būtų kitoks, tai yra, neabejotinai, skurdesnis.
– Ričardas Jakutis